Vytvorené: 03. 05. 2015 Tlačiť
Obsah
báseň venovaná Božidarovi Kunčevovi
Svet je tam, kde sa duše prechádzajú osamelé a čisté
slnečnými lúčmi trávy, zemeslnkami. Veci budú znovu plakať,
ticho uzatvorené ako jašter v bedni beduína,
priezračne panenské.
Ty buď verný a celý v sebe
v rokoch, ktoré všetko zničili a všetko vymazali.
Sám možno a jediný tam na námestí, uchvátený do rozhovoru
medzi vernými priateľmi z druhého sveta vo večnom priateľstve,
oni sa pozerajú s citom a chápavo na naše dvere,
blízko rozzúrených psov a v zbesnenom rozzúrenom čase,
tiene amorálnych sa prechádzajú.
Tiene duchov na mŕtvych lúkach, prahoch – aj tam, na druhom svete.
Sme príliš starí na to, aby sme nosili zbrane
a príliš mladí, aby sme na všetko zabudli a odišli z tohto sveta.
Niekedy
Návrat ako do lesa,
ktorý sa otvára a objíma ťa
Na známych miestach,
hovorí jazykmi, ktorými sme žili, ale mlčali,
spolu so všetkými vecami, ktoré prichádzajú.
Z bulharského originálu preložili: Dimana Ivanová a Igor Krucovčin.
![]() |
· Simulácie z fyziky· O Slovensku po slovensky· Slovenské kroje· Kurz národopisu· Diela maliarov· Kontrolné otázky, Domáce úlohy, E-testy - Priemysel· Odborné obrázkové slovníky· Poradňa žiadaného učiteľa· Rýchlokurz Angličtiny. Rozprávky (v mp3)· PREHĽADY (PRIBUDLO, ČO JE NOVÉ?)Seriály:· História sveta (1÷6)· História Slovenska (1÷5)· História módy (1÷5).
Členstvo na portáli
Poznámka pre autora
Copyright © 2013-2024 Wesline, s.r.o. Všetky práva vyhradené. Mapa stránky ako tabuľka | Kurzy | Prehľady |