Vytvorené: 24. 04. 2015 Tlačiť
Dotazník je vedomou a logickou kompozíciou problémov, v ktorej sa každá otázka musí vzťahovať k hlavnému problému a je potrebné, aby otázky boli zostavené tak, že tvoria uzatvorený celok. V praxi to predpokladá kombináciu týchto základných otázok: otvorených a zatvorených.“[1]
Optimálna dĺžka dotazníku predstavuje 40 až 50 otázok a doba pre jeho vyplnenie 20 minút. Mali by byť v ňom len otázky naozaj nutné. Príliš rozsiahly dotazník respondentov na prvý pohľad odradzuje. Je nepochybne rozdiel, či má respondent zodpovedať len 15 otázok alebo 150 či dokonca viac ako 1 000, ako tomu býva v niektorých detailných výskumoch treba životného štýlu. Čím viac ma dotazník položiek (otázok), tím viac pôsobí dojmom, že jeho vyplňovanie zaberie veľa času.
Dôležitou vecou je taktiež sled (poradie) otázok v dotazníku. Na začiatku by mali byť zaradené otázky zaujímavé, uprostred meritorné otázky, ktoré bezprostredne súvisia s problémom výskumu, na ktorých vyplnení mimoriadne záleží, ktoré vyžadujú sústredenie, a nakoniec otázky menej závažné. Najvhodnejším spôsobom vyplňovania dotazníkov je krúžkovanie alebo krížikovanie zvolených odpovedajúcich variant odpovedí, prípadne ich iné označenie, v prípade elektronickej podoby napríklad na Internete, kde číselné kódy odpovedí už môžu priamo vstupovať do následného počítačového spracovania.
Vyššie uvedené obecné odporúčania pre zostavenie dotazníkov môžeme na záver zhrnúť do nasledujúcich štyroch zásad:
Je nepochybné, že vymýšľanie jednotlivých otázok môže mať ešte veľmi ďaleko k vytvoreniu kvalitného celku – zostavenému dotazníku. Naviac aj tu sa náležite zúročujú roky praktických skúseností.[2]
Otvorené otázky
V otvorenej otázke nepredkladáme respondentovi žiadne varianty odpovedí. Môže sa teda vyjadriť celkom slobodne, podľa svojho, svojimi slovami. Patria sem také typy otázok s otvoreným koncom ako:
Uzavreté otázky
Uzavreté otázky je možné deliť na:
Pre meranie názoru a hlavne postojov je vhodným nástrojom škálovanie. Nezisťujeme len či jav nastal či nie (ako je to v prípade dichotomické otázky s možnosťami „áno - nie“), ale i stupeň hodnotenia respondentovho vnímanie tohto javu U takejto hodnotiacej škále, ktorá má podobu uzavretej otázky, sa po respondentovi požaduje, aby vyjadril svoj názor ku skúmanému javu (vlastnosti objektu) zaznamenaním určitej pozície na stupnici. Názory výskumníkov sa však líšia na počet kategórií, ktoré sa respondentovi ponúkajú. Párny počet núti respondenta zaujať nejaký postoj, nepárny počet umožňuje respondentovi byť aj indiferentní – odpovedať „neviem“, „nedokážem povedať.“[4]
![]() |
· Simulácie z fyziky· O Slovensku po slovensky· Slovenské kroje· Kurz národopisu· Diela maliarov· Kontrolné otázky, Domáce úlohy, E-testy - Priemysel· Odborné obrázkové slovníky· Poradňa žiadaného učiteľa· Rýchlokurz Angličtiny. Rozprávky (v mp3)· PREHĽADY (PRIBUDLO, ČO JE NOVÉ?)Seriály:· História sveta (1÷6)· História Slovenska (1÷5)· História módy (1÷5).
Členstvo na portáli
Poznámka pre autora
Copyright © 2013-2024 Wesline, s.r.o. Všetky práva vyhradené. Mapa stránky ako tabuľka | Kurzy | Prehľady |